28/05/2021
деспот Стефан, син кнеза Лазара
Као образован и профињен човек, писац најљепших редова старе српске књижевности, страствени читалац и поседник библиотеке, деспот Стефан је првенствено желио да од Београда створи економско, културно и црквено средиште земље. Многим значајним повластицама записаним у свечаној повељи која је имала златан печат са сликом града, деспот Стефан је привукао бројне трговце, занатлије и друге становнике, како из своје земље, тако и странце. Да би свим досељеницима и гостима омогућио безбиједан боравак у граду, деспот је по запосиједању Београда прво обновио стара утврђења, одбрамбене куле и бедеме.
Утврдивши зидине, Стефан је затим изградио горњи град и, као посебну цјелину, унутрашњи град са комплексом двора заштићеног моћном кулом названом Небојша и вратима са покретним мостом. Ту је становао сам деспот, његова родбина и властела. Али, главни живот одвијао се у доњем граду где је замах трговине и занатства, захваљујући деспотовим повластицама, био толико силан да се град десетоструко увећао тако да је морао бити непланирано дозиђиван. Осим српских трговаца, деспотових поданика Београд су понајвише насељавали и посјећивали Дубровчани и Угари, а у нешто мањем броју Французи, Италијани, Млечани и остали. Данашњим ријечником могло би се закључити да је, између осталог, Београд у вријеме деспота Стефана био прилично развијено туристичко мјесто и да се долазило у шопинг, а понуда на београдској тржници била је богата и разноврсна. Највише су се извозиле руде: олово, бакар, жива и племенити метали сребро и злато, затим коже, восак и сир. Увозили су се со, зачини, слаткиши, скупоцене тканине, одећа, накит и бисери.
То значи да је куповна моћ Београђана и Београђанки била на високом нивоу чим је владала толика потражња за луксузном робом. У тако богато насељеном граду налазило се црквено средиште српске државе – столица београдског митрополита, ексхарха свију српских земаља. За те потребе деспот гради митрополитску цркву Успеније Пречисте Владичице на источној страни града у пространом врту украшеном сваким насадима. Поред ове било је још неколико цркава, па чак и католичка епископија коју су користили странци. Овакав развој Београд је достигао захваљујући мирном раздобљу које је својом вјештом и мудром политиком обезбиједио деспот Стефан тако да моћне куле и силне зидине нису морале да служе за одбрану од непријатеља.
Путници са свих страна, са истока и са запада, са сјевера и југа, могли су безбиједно да посјете престоницу Србије. Београд их је срдачно примао и остајао им у лијепој успомени. Београд је и данас такав, гостољубив и срдачан и зато посјетите Београд, град који је прије шест стотина година први пут постао престоница Србије и до данас остао њено културно, економско и туристичко средиште.
3д анимација, производња – Туристичка организација Београда: ЛИНК
07/09/2024