17/08/2022
Одговори леже у принципима по којима су се стварале наше породице.
Богата обредна пракса оно је чиме су се одувијек одликовале свадбе у Србији. Временом, неки обичаји би се изгубили, да би се потом враћали прилагођени савременим друштвима.
Српске свадбе су скуп религијских, митолошких и магијских радњи, протканих фолклорним садржајима.
Да разумемо обичаје помогли су нам етнолошкиња др Весна Марјановић и савјетница у Етнографском музеју Весна Драшковић.
– Разлог томе је што се на веридбу долазило са јабуком, у коју су били уметнути новац и прстен, а родитељи момка, као и његова родбина, називани су јабучарима. Уколико би девојка прихватила, сматрало би се да је вјеридба обављена – каже др Марјановић.
БИДЕРМАЈЕР
Бацање букета цвијећа код нас се раширило након Првог свјетског рата у градским срединама, а замах је добило у другој половини 20. вијека. Према ријечима Весне Марјановић, бацање бидермајера чин је показивање жеље да се ланац ступања у брак настави и пренесе на другу младу дјевојку стасалу за удају.
МЛАДОЖЕЊА – КАО ВЈЕШТ РАТНИК
Младожења испред младине куће пуца пушком у јабуку окачену на дугачку мотку. Како каже Весна Драшковић, ово је дио свадбених обичаја динарског становништва и преживио је из времена када је улога мушкарца била изразито ратничко-ловачка. Како додаје др Марјановић, овај чин у прошлости био је знак да се млада одваја од своје породице и да тог тренутка те двије породице ступају у фамилијарно, бескрвно сродство.
СИТО НА КРОВУ
При доласку у младожењину кућу свекрва невјести даје сито са житом. Невјеста жито баца са све стране испред кућног прага, а сито баца на кров. Вјеровало се ако сито остане на крову, брак ће бити плодан и успешан, а ако падне, млада и младожења ће се брзо раставити.
СИРЕНЕ НА УЛИЦАМА
– Значење сваке буке је да одагна зле силе од оних за које се вјеровало да им прете. Тако су и младенци били на удару јер су мијењали статус у друштву. Касније је то била ознака весеља и знак да су се двије фамилије ородиле – објашњава др Марјановић.
РАКИЈА УМЈЕСТО ПОЗИВНИЦЕ
У многим крајевима Србије, али и шире на јужнословенском простору, у сватове се зове буклијом. Ако позвани отпије гутљај, одмах налије своју ракију и везује дар позивару.
ПРОДАВАЊЕ МЛАДЕ
Продавање означава чин када дјевер “купује” младу од њеног брата као представника њене породице. Тако се у прошлости давала симболична награда за изгубљену радну снагу у њеној породици, док је младожењина породица добијала члана више, радно способног, наводи Телеграф.
ЗГАЗИ ГА
– Верује се да ће онај ко након пристанка на склапање брачне заједнице први нагази свог партнера водити главну ријеч у кући – каже Весна Драшковић.
МИРАЗ
То је дјевојачка спрема, у традиционалном друштву била је имовина коју је дјевојка припремала од тренутка када уђе у пубертет. У сеоским срединама мираз су чинили пешкири, ћилими, посуде, одјећа и накит. Уколико би дошло до развода, невјеста би свој мираз враћала са собом у родитељску кућу.
НАКОЊЧЕ
Некада је био обичај да када сватови пристигну у младожењин дом, свекар дода невјести мушко дијете које она три пута окрене, подигне и пољуби, а потом и дарује. Вјеровало се да се тако обезбеђује плодност младе и наставак лозе по мушкој линији.
КИЋЕЊЕ СВАТОВА
Дјевојачки сватови пошто нису ишли на вјенчање, већ су се састали у дому, нису украшавани рузмарином све до половине 20. вијека, а потом је почело кићење свих сватова. Данас се сватови ките на више начина и није нужно да буде рузмарином, али оно што је остао обичај јесте да се ономе ко кити за то даје новац.
07/09/2024