11/10/2021
Зоран Ђинђић
Чињенице из живота и дјеловања Ђинђића које је тешко или готово немогуће побити, ипак, тврде другачије – чак напротив, оне потврђују да би се Ђинђић гадио и са подозрењем данас гледао на оне који баштине његово име и славећи наводни му аманет покушавају да га представе као борца против српских традиционалних вриједности.
Свако парче власти којег се у каријери дограбио, Ђинђић је користио за управо супротно: промоцију једне национално свјесне, будне и традицији окренуте Србије. На крају крајева, свој кратки градоначелнички мандат у пријестоници послије студентских протеста 96/97 Ђинђић је започео управо симболичним скидањем симбола у који се либерални кругови, невиђеног ли парадокса, куну – звијезде петокраке, уклањајући тако црвени јарам са српског народа.
Његови национални иступи нису ријетки ни прије тога – док се његови „насљедници“ извињавају и клањају по региону, Ђинђић је на сукобе у региону гледао другачије. Тако је у јеку Олује поручио неодлучним властима у Београду:
– Ако наша војска са својих 100 или 200 мигова не може да избомбардује хрватску артиљерију која пуца на српске избјеглице, онда се треба упитати шта ћемо да радимо сутра ако Албанија постави ултиматум за Косов – рекао је Ђинђић и тако већ тада показао његов став о јужној покрајини, коју његови идолопоклоници и „баштинари“ масовно називају „сусједом“.
Док они који покушавају да од бившег предсједника ДС-а направе оно што није био, у његово име генерала Младића називају кољачем и злочинцем, а РС геноцидном творевином и „Републиком Шумском“, Ђинђић је за живота имао посве другачије мишљење, о чему свједочи и Видовданска честитка из 1994. године.
– Поштовани господине генерале, у име свих чланова ДС и моје лично име свим војницима, подофицирима, официрима и вама лично честитам Дан Војске Републике Српске. Војска РС је настала у рату за слободу и примјер је како једна мала, али народна војска може успјешно сачувати државу и заштити народ. Без обзира на мировне преговоре, чији успјех сви желимо, нама је потребна снажна војска, како би друга страна одустала од намјере да настави рат – написао је Ђинђић генералу Младићу, преноси портал Опанак.
Ту се, очигледно, не завршава веза Младића и Ђинђића, пошто је у свједочењу у процесу за скривање генерала, пред судом 2006. године поткуповник ВЈ Србољуб Николић изјавио да су о томе гдје је Младић знали многи политичари, укључујући и Ђинђића и да су му омогућавали да се крије у војним објектима. О овоме постоје стенографски записи са суђења.
У периоду када је био човјек број један српске Владе, Ђинђић је такође покренуо низ национално одговорних потеза, којих би се данас они који га као „Зокија“ узимају у уста редовно згражавали до изнемоглости: вратио је вјеронауку у школе и амбициозно покренуо пројекат изградње Храма Светог Саве, за шта је дефинитивно најзаслужнији.
Коначно, широј јавности је изузетно познат посљедњи интервју Ђинђића, за који многи вјерују и да му је дошао главе, када је у камеру поручио да се неће одрећи Космета и да неће препустити српску јужну покрајину нарко дилерима, терористима и трговцима органа.
07/09/2024