22/08/2021
Деспот Ђурађ
На сабор су дошли сви православни патријарси, чак и Руски. Сви, осим српског. Владар Србије, деспот Ђурађ Бранковић, рекао је српском патријарху да ће га објесити уколико оде у Фиренцу.
Те, 1439. године у Фиренци унију са Ватиканом су потписали сви православни вјерски поглавари. Сви, осим српског (и светог Марка Ефеског, видети прилог). Сазнавши да се Србија супротставила моћном Ватикану, руски Велики Кнез је погубио свог патријарха, због срамоте коју је нанио Русији. Када се и у Цариграду сазнало да Срби нису потписали унију, настали су нереди. На захтиев народа, Васељенски патријарх морао је да се повуче. Ватикан то Србима никад није опростио. Вијековима је католицима у срце усађивао мржњу према Србима…
Треба напоменути св. Марка Ефеског, који је исто имао огромних заслуга да се ова унија не призна, као и велика заслуга нашег Ђурађа који једини није дозволио свом патријарху приступ на том скупу (па, само тај чин је сигурно изиритирао папу). Сви шаљу своје представнике, само Срби не (шта вам то говори…) Једини ко није потписао од присутних био је Марко Ефески…
У то вријеме, 10. јуна 1439. године, умре стари Патријарх Јосиф не потписавши ипак унију, коју неће потписати ни свети Марко, митрополит Ефески и замјеник Патријарха Антиохијског и Јерусалимског. Тада папа навали на цара и на источне епископе да признају не само римске лажне и јеретичке догмате него и врховну папску власт над цјелом Црквом и цијелим светом, позивајући се при томе на лажне документе неког Исидора и тобожње “завјештање” цара Константина, што је све било исфабриковано у Риму, да би се макар и лажним документима потврђивало незајажљиво властољубље папско. Свети Марко је и тај захтјев енергично одбио и изјавио: “За нас папа представља само једнога измећу патријараха, али и то – ако би он био православан”.
Но папа као неки тиранин, и биједни, невољом прикљештени цар издајица и остале издајице око њега, најзад потпишу срамну унију, пљунувши тиме на све одлуке свих Васељенских Сабора и светих Отаца својих. Један православни епископ успио је да побјегне и не потпише, док свети Марко није хтио да бјежи него је јавно и пред царем и пред папом одбио да потпише ту лажну и богопротивну унију. Када је видио да на акту о унији нема потписа Марковог, за толико интелигентни папа Евгеније узвикнуо је: “Дакле, ништа нисмо урадили!”.
“Нисам ја без разлога чврст у своме мишљењу, нити нађох да не ваљају неке од мојих речи, које с Божјом помоћу изговорих раније у Ферари и сада овде у Флорентији. То такође није нашао нико од вас, нити ико други. Ја ни по чему нисам сличан ранијим јеретицима, него баш сасвим супротно. Јер сваки од тих јеретика увијек је уводио нешто ново и страно и туђе Цркви Христовој, и то су Оци у своје вријеме изобличили као лажно, и затим одбацили и проклели. И уопште Црква Божја свуда и свагда одсјеца и одбацује новачења и пребива у древним предањима и стварима, то јест у апостолским и светоотачким догматима, што се и ја по моћима својим старам да чиним, благодаћу Христа мога, макар ме снашло и хиљаде смрти…
А што велиш да ћеш да ме осудиш, знај да су Сабори Цркве осуђивали као бунтовнике само оне који су нарушавали неки догмат и проповедали своју јерес. Зато је Црква најприје осуђивала ту њихову јерес па онда и вођу те јереси и њене поборнике. Но ја уопште нисам проповедао своје учење, него сам се само држао оног учења које је Црква у неповријеђеном облику примила од Спаситеља нашег и у њему неодступно пребивала до данашњег дана, а које је учење и римска црква држала до времена отцјепљења. Треба прије свега, ако смијете, да осудите оно учење (о Духу Светом) којега се ја држим, па онда мене да судите. А ако то учење ви признајете за побожно и православно, зашто сам онда ја достојан казне?”
Тако се свети Марка избави од папских канџи, и 26. августа 1439. врати се натраг у Цариград.
07/09/2024