19/10/2021
Бранислав Нушић
Нушић је рођен у Београду као Алкибијад Нуша од оца Ђорђа, цинцарског поријекла и мајке Љубице.
Његов отац био је угледни трговац житом, али је убрзо послије рођења сина изгубио богатство. Породица се преселила у Смедерево, гдје је Нушић провео дјетињство, те завршио основну школу и прве двије године гимназије.
Студирање правних наука започео је у Грацу, а наставио у Београду, гдје је и дипломирао на Великој школи.
Прва књига коју је Нушић објавио биле су “Приповетке једног каплара” 1886. године, збирка кратких прича и цртица насталих на основу прича из рата.
Као званичник Министарства спољних послова, именован је за писара конзулата у Битољу, а затим и за конзула у српском конзулату Приштини, гдје је током службовања био свједок страдања српског становништва, што је описивао у својим писмима која су постала позната као “Писма конзула”.
Године 1900. именован је за секретара Министарства просвјете, а убрзо после тога постао је драматург Народног позоришта у Београду, да би 1904. био именован за управника Српског народног позоришта у Новом Саду.
Заједно са учитељем Михајлом Сретеновићем основао је прво дјечије позориште.
Године 1905. године преселио се у Београд, гдје је почео да се бави новинарством. Осим под својим именом, писао је и под псеудонимом Бен Акиба.
Напустио је земљу са војском током Првог свјетског рата и боравио у Италији, Швајцарској и Француској.
Бранислав Нушић је био плодан писац, познат по свом упечатљивом хумору. Писао је о људима и њиховој природи.
Најзначајнији дио његовог стваралаштва су комедије, од којих су најпознатије: “Госпођа министарка”, “Народни посланик”, “Сумњиво лице”, “Ожалошћена породица”, “Покојник”…
Био је предсједник Удружења југословенских драмских аутора и члан Српске краљевске академије.
Нушићева дјела су од 1950. године до данас адаптирана у педесетак биоскопских и телевизијских филмова.
07/09/2024