11/06/2021
Војвода Петар Бојовић
У Првом свјетском рату је командовао Првом армијом 1914. године у Церској бици и ослободио Шабац, а дужност није напустио ни послије рањавања. После мучког напада Бугара 1915. са неупоредиво слабијим снагама их је спријечио да продру на Косово, што је – уз подршку црногорске војске са другог бока – омогућило одступање српске армије преко Албаније.
У јануару 1916. је, умјесто обољелог војводе Радомира Путника, постао начелник Штаба Врховне команде и организовао је пребацивање војске на Крф и у Бизерту, а од септембра до новембра 1916. године руководио је офанзивом у којој су заузети Кајмакчалан и Битољ. Због неслагања са савезничком командом о ширини фронта додељеног српској војсци, у априлу 1918. је смијењен и постављен за команданта Прве армије, која је послије пробоја Солунског фронта заузела Велес и Овче поље, код Куманова разоружала Бугаре, продужила гоњење бројчано јаче њемачке Друге армије и разбила их јужно од Ниша без помоћи савезника, који су заостали 200 километара. По пробоју Солунског фронта за ратне успјехе његове Прве армије, генерал Петар Бојовић је указом од 13. септембра 1918. унапријеђен у чин војводе као посљедњи генерал унапређен у овај чин. На челу Прве армије 1. новембра 1918. ослободио је Београд.
Умро је у том граду 1945. године.
07/09/2024