16/10/2021
Личка капа
Основа капе је кружна. Увијек је црне боје. Асоцира на тугу и жалост због пораза Срба на Косову на Видовдан 1389. године и пада српског царства. Ова боја уједно показује пијетет и дивљење, славу и поштовање косовским јунацима. Горњи тјемени дио капе је од црвене чоје. Симболише њихову крв проливену за одбрану части и слободе, народа, вјере, отаџбине и државе, од турског освајача, пљачкаша и насилника.
Са задње стране капе налази се девет дугих кићанки од црне свиле. Оне, пак, имају двоструку симболику. С једне стране, симболизују девет браћа Југовића, а с друге сликовито симболизују пут који је дио нашег народа прешао од Косова до Лике измичући се турском ропству, пљачки и терору. Што је овај пут миграције пред турским насиљем од Косова и Старе Србије као матице до тадашње српске царевине био дужи, то су и ове кићанке биле дуже. Тако на примјер, кићанке капе народне ношње Срба са Купреса или Гламоча су нешто краће у односу на ове са личких капа јер је и њихов пут насилних миграција од Старе Србије и Косова до наведених простора краћи.
Кићанке које представљају девет Југовића, са основом капе која додатно симболише и њихове родитеље Старог Југ Богдана и Мајку Југовића јер из њих (од њих) настају, уједно представљају славну српску породицу Југовића. Српски војвода, жупан и кнез Вратко Немањић из средине 14. вијека је у епској народној поезији познатији као Југ Богдан. Води поријекло из бочне гране Немањића, од Немањиног најстаријег сина Вукана, чији је праунук био. Његова ћерка Милица се удала за кнеза Лазара. О његовим синовима нема поузданих података. Вратко је сахрањен у манастиру Давидовићи код Бродарева.
Југ-Богдан јасно означава: с једне стране, Југ – страну свијета и правац када је Сунце сваки дан у зениту – с тим, да је Сунце на Југу само на Видовдан (15. јуна по старом календару) на највећој тачки на небу у току цијеле године. С друге стране, додатно се кроз Богдан (Бог-дан) означава Бог Вид јер је 15. јуни био дан прослављања Бог Вида, Бога (тога) дана. Он и синови јуначки гину у боју, да би се сјединили са својим Врховним богом предачке вјере (херојским родоначелником српског народа), те наставили да живе вјечни живот, уз поновно рађање у овом свијету.
Девет кићанки подсјећале су наше породице и на потребу већег броја дјеце, па уколико родитељи имају деветоро и више дјеце, то је била основа обавезе да се држава одужи кумством деветом дјетету и помогне оваквим породицама. Наравно да се овом симболиком указивало да су бројна дјеца богатство, снага, живот и нада породице, рода, народа и државе у цјелини. Гледана одозго, капа је кружног облика, попут гумна. А гумно је (поред огњишта које је по предачком вјеровању било прво), од давнина представљало друго култно мјесто породице, рода или племена. На гумну се врло жито и одвајало зрно од кукоља, односно у моралном смислу добро од зла. Ту се судило и пресуђивало, договарало и кретало у сваки озбиљан посао, односно рат, и на њега се с вјером и надом увијек враћало. На гумну се играло коло и пјевало, гуслар слушао и Косовски завјет као предање преносио с кољена на кољено. На црвеној чојаној темјеној површини на појединим личким капама било је златном срмом извезено „Мудро слово“. Оно својом затвореном кривом а правилно и симетрично обликованом и вођеном линијом веза, представља стилизован облик Крста Светога Саве. Мудро слово је дакле, слово, што у изворном појму значи говор; односно поруку, завјет и свету обавезу српског народа да очува саборност, и одржава своју православну вјеру у духу вјековног слогана борбе „За Крст Часни и Слободу Златну”, наводи портал „Све влад“.
Посебно мјесто заузима и фигура жене односне мајке
Како личку капу прави и везе жена, односно мајка, то се њен рад прелама у симболици ове капе оним што Мајка Југовића по женској части представља у Српству. Она је сав свој живот посветила светој служби највише љепоте женске части. Народни пјесник је у њој на најдостојанственији начин приказао сву моралну љепоту и част српске мајке; оних мајки које су биле достојне дивљења, трпљења и велике енергије потребне кроз тешке вијекове да би рађале, одгајале и васпитавале херојске нараштаје за национална дјела.
Стара, односно предачка увјерења и схватања у Срба су подразумевала да је капа једна врста амајлије, те да као таква штити онога ко је носи. Раније се свака капа, па и личка ријетко скидала са главе, а када се скидала онда се тим гестом исказивало некоме или нечему посебно поштовање. Значајно је истаћи и народна вјеровања да капа може имати натприродну снагу, па ако се капа одузме некоме, онда је тај као обезоружан, и вишом силом незаштићен човјек.
Личку капу је вриједно упоредити са црногорском капом, потом шајкачом, па и шубаром вучетином. Свака на свој начин има и носи веома карактеристичну, па и мистичну, српску народну слободарску симболику и дух. Уз остале дијелове наше народне ношње, личка капа уз друге наведене, заслужује љубав, разумијевање и поштовање.
07/09/2024